Magyar vidék: Elveszett fiatalokVeszettekA hatalom ízeVarga Balázs
Tarnád ugyan
egyetlen térképen sem található, de a reménytelenség ellenszerét az erőszakban
kereső közösség mindennapos tapasztalatunk.
A mai magyar
filmeket gyakran éri az a kritika, hogy nehéz bennük felismerni Magyarországot.
Nem az itt-és-mostban játszódnak, és az éles társadalmi problémáktól is távol
tartják magukat. Ez a vélemény túl sommás, de azért valóban lehet
hiányérzetünk. Goda Krisztina új filmje a legjobbkor érkezett, hogy a kortárs
magyar filmek helyéről és szerepéről folytatott diskurzust újrarendezze. A Veszettek nagyon aktuális, megosztó és
érzékeny társadalmi problémákról beszél. Sokakhoz akar szólni úgy, hogy a
konfliktusokat is vállalja. Ezek a paraméterek így együtt ritkán jönnek össze.
Az egyensúly most sem tökéletes, Goda filmje mégis bátor alkotás, mely a súlyos
történetet nem menekíti happy endbe, hanem vállalja a sztori saját, kemény
belső logikáját.
Két fiútestvér
történetébe szálazódik bele egy kisváros elveszett, kallódó fiataljainak a
története. Ezeknek a kezdetben sodródó, majd egy karizmatikus vezető által
felrázott, erőt és hatalmat kapott fiataloknak a története borús, riasztó,
vitára ingerlő képet rajzol ki Magyarországról.
Goda Krisztina
filmje elsősorban egy jelenséget mutat fel és egy drámai történetet mesél el.
Az aktuálpolitikai utalásokat gondosan kerüli. Nem gondolom, hogy félelemből,
számításból vagy óvatosságból tenné. Ennek a történetnek egyszerűen nincs szüksége
rá. A közvetlen beazonosítható jelzések, mondjuk konkrét pártok, nevek vagy
események beidézései inkább csak kibillentenék a filmet. A Veszettek tehát nem azért nem Gárda-film, mert nem lehet a
sztoriból a Magyar Gárdára vagy önvédelminek nevezett önbíráskodó
szerveződésekre asszociálni. Biztos, hogy lesz, aki szerint kifejezetten a
Magyar Gárdáról, a Betyárseregről vagy a Tolvajkergetőkről szól a film, mégis
felesleges ilyen konkrétumokat keresni. Goda Krisztina filmje arról beszél,
hogy mit művel a hatalom a személyiséggel és egy kisközösséggel. Megmutatja,
milyen alattomosan is tud működni a manipuláció, hogyan fordulnak ki magukból a
szlogenek. Hogyan lesz egy csapat lézengő kölyökből bakancsban masírozó,
önbíráskodó harcos. Hogyan válnak eszközzé, miként szövi át a ténykedésüket az
erődemonstráció, az ellenségképzés és a félelemkeltés. És nem utolsósorban
megmutatja azt is, hogy mi a hatalom ára – és hogy nem mi döntjük el, hogy ezt
az árat ki fizeti meg.
Ezeket a kérdéseket
a Veszettek tehát úgy ágyazza be a
mai magyar társadalmi környezetbe, hogy az felismerhetően az itt-és-mostról
szóljon, mégse legyen konkrétan azonosítható a sztori politikai környezete. A
történet helyszíneként megnevezett Tarnád semmilyen valós térképen nem
található meg, de azért ismerős közeg. Egy kisváros, amely valaha a magyar
szocialista ipar egyik vidéki központja volt, mára azonban csak a tájat
elcsúfító, robosztus gyárkémények, lepusztult üzemcsarnokok, roskadozó
lakótelepek és elnéptelenedett közösségi terek hirdetik a régi idők emlékét.
Egy kisváros, ahol a munkanélküliség az egekben, az itt lakók önbecsülése,
együttműködési és együttélési készsége azonban a romokban van.
Ebben a
reményvesztett, kilátástalan világban nincs nagyon mit tenni, és azt a semmit
is rosszul, fáradtan, haragosan, frusztráltan teszik a helyiek. Van
polgármesteri hivatal, átszőve korrupcióval. Vannak vállalkozók, akik csak
telephelynek használják a várost. Van vadásztársaság és van helyi tévé, amit a
helyi fővállalkozó pénzel. Van rendőrörs, de minek. Az új kapitány, Ács nem
rájuk építi nagyívű terveit.
A szakadás amúgy
már akkor megtörtént, amikor a nagy manipulátor még színre sem lépett. A Veszettek nyitójelenete kevés kétséget
hagy afelől, hogy mi megy itt veszendőbe. Fémtolvajok fűrészelnek el egy
Goethe-szobrot, csak a lába marad, akárha a ledöntött Sztálin-szobor
csizmaszára lenne. Csakhogy ez itt nem a forradalom, legfeljebb a
vadkapitalista puszta. Egy szétlopott vidék, ahol bűn az élet, de rendnek nyoma
sincs. Hogy lángra kap a könyvtár is, az fatális véletlen – ijedt fiatalok csak
egy zacskó füvet akartak elégetni. A rendőrök rájuk kennék a fémlopást, kiszáll
a helyi tévé is – teljes a káosz a magyar ugaron, barbárok a kapukon belül.
A tűz csúfította
városi könyvtár a film során majd újraéled: ez lesz a srácokból toborzott
önkéntes egylet székhelye. A közösségi térből edzőterem lesz, a könyvespolcok
helyére számítógépek kerülnek, és fegyverropogtató videójáték hangja tölti be a
teret. A vagány motorján a városba érkezett új rendőrkapitány adott egy esélyt
a fiúknak, és még bázist is szerzett nekik.
Fenyő Iván kevés
gesztusból építi fel a rendőrkapitány figuráját. Sejtelmes félmosoly, sokat
tudó nézés – a többit hozza bicepszből. Itt és most elég ez a maszkulin
minimalizmus, mert bár ő a hunyó, ebben a történetben (szemben Goda előző
filmjével, a Kaméleonnal) a sármos
manipulátor karaktere kevésbé érdekes. Sokkal fontosabb az, amit csinál.
Ács ugyanis tudja,
hogy mit akar, és azt is, hogyan érheti azt el. A kallódó, apátlan fiúk számára
a karizmatikus rendőr a példakép, akire fel lehet nézni, akit követni lehet. Az
erő, a hatalom és a férfiasság mintaképe. Ezzel vonzza magához a fiúkat.
Edzéstervet készít, fogásokat mutat, ám jobbára a háttérből irányít.
Megszervezi az egyesületet és behúzza a helyi vállalkozók adományait. Célt ad
és öntudatra ébreszt. A fiúk neki köszönhetően tapasztalják meg a hatalom
érzését. Azt, hogy a hatalom erőt ad, és erősnek lenni jó. Tiszta libido. Azok
a fiúk, akik a sztori elején még nyálcsorgatva nézik a fitness-szalonban a
lányokat, az önvédelmi egylet tagjaiként már csupa biztatást kapnak, pucér
mellű lányok integetnek nekik az erkélyről.
Ebből a csapatból
azonban Joci és Máté is kilóg. Máté eleve a saját útját járja, Joci pedig már a
lézengő csapatnak hangadója volt. Csak akkor céltalan, erőtlen sodródott ő is a
többiekkel. A Veszettek vetélkedő
testvérpárjának karaktere ismerős, klasszikus mintázatot követ. A két fiatal
színész, Klem Viktor és ifj. Vidnyánszky Attila kettőse, az ő átalakulásuk és
interakcióik mégis élettel töltik meg a jól ismert mintákat. Joci az impulzív,
bármire képes báty, aki elherdálja tehetségét, és Máté a szorgalmas, csendes
tesó, aki úgy próbál előre jutni, hogy közben félszemmel mindig a nálánál
nagyobbat nézi. Vele méri össze magát, neki akar megfelelni. Az erős és vagány
Joci mégis könnyebben megroppan, és a halkabb, visszahúzódó Máté próbálja a
tervét végigvinni. Az egyik számára az erős, katonás Ács a példa, és
veszedelmes vezetője lesz a veszettek bakancsos, nyírt fejű seregének. A másik
a figyelmes és humánus edző, Tibi bácsi mentori szavait figyeli. Egy ideig. A
két fiú közötti vetélkedés, játszma, összetartozás és bizalom erős drámát
formál, melyben valakit el kell árulni, és valamit mindenképp fel kell adni.
Amíg az Amerikai história X-ben, Tony
Kaye Goda filmjével gyakran párban emlegetett drámájában a rasszista tékozló
fiú pokoljárása állt a középpontban, a Veszettek
kevesebb teret ad a szembesítéstörténetnek, és inkább a hatalom megízlelésének
következményeivel, az önbíráskodás és az erőszak elszabaduló erejével
foglalkozik.
Hiszen a manipulált
kisközösség és a két testvér drámája a kisváros megosztott, frusztrált
miliőjében bontakozik ki. A cigány vagy a roma kifejezés ugyan egyszer sem
hangzik el a filmben, helyette a „telepiek” a hívószó, őket okolja a csendes
többség a közbiztonság megromlásáért. Az új rendőrkapitány is a rendteremtést
tűzi ki célul, melyre megvannak a maga eszközei. Rendteremtés és bűnbakkeresés
ugyanannak az éremnek a két oldala lesz. Goda filmje összehurkolódó, örvénylő
események folyamataként mutatja be az önvédelmi egyesület megszerveződését, a
hatalom megtapasztalását és az előítéletes, szegregáló, rasszista ideológia
egyre nyíltabb megfogalmazódását. Az önkéntes igazságszolgáltatók válogatása a
fontos és kevésbé fontos betörések között. A finom kis hangsúlyváltás, amikor a
tettesek üldözését háttérbe szorítja a megelőzés, a származás alapján potenciális
bűnözőnek tartott telepiek megfélemlítése és elrettentése. Amikor Joci
megtagadja egykori haverját, a cigány Oszit. Amikor a céljaikkal egyet nem értő
vegyesboltos asszonynak kicsit kevésbé lelkesen segítenek, és végül, amikor az
egyesület rasszizmusát nyíltan szóvá tevő Tibi bácsi ellen fordulnak – lépésről
lépésre lesz egyre nyíltabb és élesebb az ellenségkép, és válik explicitté a
rasszista ideológia.
A Veszettek az önvédelmi egyletben zajló
folyamatokra és belső dinamikákra fókuszál. A veszett falka megszervezésének és
elszabadulásának folyamatát részletesen bemutatja, a megfélemlítetteket és a
félelem légkörét (azt, hogy mennyire fenyegető a bakancsos, kigyúrt, kopasz
fiúk menetelése és gyakorlatozása) azonban inkább csak felskiccelt jelenetekkel
vagy utalásokkal jelzi. Sem a telepi, sem a városi hétköznapokból nem sokat
látunk, a társadalmi környezet így óhatatlanul elnagyolt lesz. Goda filmje
mindazonáltal igyekszik árnyalni a fekete-fehér sémákat, és nem tesz
egyenlőségjelet a cigányok és a bűnözés közé. Etnikai sztereotípiák ugyan
fel-felbukkannak (a szláv drogkereskedő figurájától a fémtolvajlásig, Máté és
Anita interetnikus Romeó és Júlia-kapcsolatáig), de ezek nem zavaróak. Tibi
bácsi és családja története sem a „kivétel erősíti a szabályt” sztereotip
kliséjét erősíti, hanem az ő áldozattá válásukban láthatjuk meg az együttélés
reményétől a kirekesztés drámai valóságáig húzódó ívet.
Goda Krisztina
filmje nem arra vállalkozik, hogy utat mutasson, pláne hogy nem kiutat. A Veszettek kemény és feszes történet a
megtévesztésről, az erő hamis kultuszáról, és arról, hogy az önbecsapás nem
csak azt teszi tönkre, aki nem mer, tud vagy akar szembenézni magával.
Veszettek – magyar, 2015. Rendezte: Goda Krisztina. Írta: Czető Bernát László regénye nyomán Divinyi Réka. Kép: Babos Tamás. Zene: Moldvai
Márk. Hang: Tőzsér Attila. Vágó:
Kovács Zoltán. Szereplők: Fenyő Iván (Ács
János), ifj. Vidnyánszky Attila (Madaras Máté), Klem
Viktor (Madaras Joci), Törőcsik Franciska (Lukács
Anita), Györgyi Anna (Sasné Bordás Erzsébet), Nyári
Oszkár (Lukács Tibor). Producer:
Kálomista Gábor. Gyártó: Megafilm. Forgalmazó: Hungaricom. 116 perc.
Cikk értékelése: | ![](buttons/szomoru.gif) | ![](buttons/number1.gif) | ![](buttons/number2.gif) | ![](buttons/number3.gif) | ![](buttons/number4.gif) | ![](buttons/number5.gif) | ![](buttons/number6.gif) | ![](buttons/number7.gif) | ![](buttons/number8.gif) | ![](buttons/number9.gif) | ![](buttons/number10.gif) | ![](buttons/vidam.gif) | szavazat: 37 átlag: 5.7 |
![](buttons/bontas.gif) |
|